Omul ăsta valorează 500 de dolari,
iar acest om îi va colecta.
El este Jake Cahill,
și trăiește...
după legea Recompensei.
Nu-i aduci niciodată în viață, nu-i așa, Jake?
Nu atunci când ei sunt trei și eu unul.
La ce te uiți, ucigaș pe recompense?
Mă uit la un amărât urât ca o bufnița
care-i gata să aibă falca ruptă.
Amatorii încearcă să aducă bărbați în viață.
Amatorii de obicei nu reușesc.
Fie că ești mort sau viu,
ești doar un semn al dolarului pentru Jake Cahill în Bounty Law.
Joi la 08:30, numai pe NBC.
Bună tuturor. Sunt Allen Kincade
pe platourile de filmare ale succesului interesant al NBC
și Screen Gems, serialul de televiziune Bounty Law.
Dacă credeți că vedeți dublu,
nu reglați televizoarele,
pentru că, într-un fel, chiar vedeți.
La dreapta mea este protagonistul serialului Bounty Law
Jake Cahill însuși, Rick Dalton.
Și la stânga mea este dublura lui Rick, Cliff Booth.
Bine ați venit și mulțumiri pentru timpul pierdut
- pentru a ne vizita. - E plăcerea noastră, Allen.
Deci, Rick, explică publicului
ce face mai exact, o dublură.
Actorilor li se cere să facă o mulțime de lucruri periculoase.
Să spunem că Jake Cahill e împușcat de pe cal.
Acum, pot cădea de pe un cal?
Da, pot, și, da, am căzut.
Dar să spunem că voi cădea greșit și îmi scrântesc încheietura,
sau... îmi scrântesc glezna.
Asta poate pune o sarcină excesivă asupra producției
pentru că acum poate că nu pot lucra o săptămână.
Deci, Cliff are rolul de a ajuta la realizarea sarcinii.
Așa ți-ai descrie slujba, Cliff?
Ce, să realizez sarcina lui? Da, cam așa e.
Fiți alături de mine săptămâna viitoare pe platourile de la The Dick Van Dyke Show,
unde voi vorbi cu poznașii comici,
Morey Amsterdam și Rose Marie.
Până atunci, sunt Allen Kincade care va spune la revedere de la Hollywood.
A FOST ODATĂ...
ÎN HOLLYWOOD.
Traducerea și adaptarea: Dorula - SceneFZteam
Sincronizarea: 4You
Bună. Mi-a fost dor de tine.
Cea neagră. Și florile.
Florile, Ava, florile.
Și e cel mic.
Pot să-ți văd biletele?
Bun băiat.
Sâmbăta, 8 februarie, 1969.
Gina, Gina, Gina.
Fața din lumina încețoșată.
- Bună ziua, domnule Schwarz. - Bună, Gina.
Am o întâlnire cu un cowboy foarte chipeș.
Vă așteaptă la bar.
Ei bine...
întrucât tocmai am terminat de urmărit
un festival de film Rick Dalton,
cred că știu cine ești. Strânge-mi mâna.
E plăcerea mea, dle Schwartz.
Și vă mulțumesc pentru interes.
Schwarz nu Schwartz.
La naiba. Îmi pare rău.
- E plăcerea mea, dle Schwarz. - Spune-mi Marvin.
Marvin, spune-mi Rick.
- Rick? - Da.
- Este fiul tău? - Fiul meu?
Nu, e dublura mea, cascadorul Cliff Booth. Da.
- Îmi pare bine că te-am întâlnit. - Am lucrat împreună
la ultimele două sezoane ale Bounty Law.
- Da? - Mașina mea e în service,
așa că m-a dus cu mașina.
Asta-i naibii o mare minciună.
Rick a rămas fără permisul de conducere
pentru prea multe amenzi de conducere băut.
Cliff îl duce peste tot acum.
La dracu.
Pare un prieten bun.
Încerc.
Vreau să-ți transmit salutări de la soția mea,
Mary Alice Schwarz.
Asta e frumos.
Mulțumesc mult.
Am avut o prezentare dublă a lui Rick Dalton
în camera noastră de cinema noaptea trecută.
Asta-i atât măgulitor, cât și jenant.
Ce-ați văzut?
O copie pe 35 mm a lui Tanner
și Cei Paisprezece Pumnii ai lui McCluskey.
Sper că prezentarea dublă a lui Rick Dalton
n-a fost prea dureroasă pentru tine și... și doamna.
Nu. "Dureros." Încetează. Ce zici?
Mary Alice adoră westernurile.
În întreaga noastră curtare, am urmărit westernuri.
- Poftim. - Mulțumesc.
Și ne-am bucurat pe deplin de Tanner.
- Asta e frumos. - E foarte bun.
Și oricum, ea s-a dus la culcare.
Am deschis o cutie de havane.
Am aprins una, mi-am turnat un coniac și am urmărit
Cei Paisprezece Pumnii ai lui McCluskey.
Ce film.
- Ce film. - Un film bun, da.
Este atât de distractiv.
Toate împușcăturile.
Îmi place chestia asta. Știi, omorul.
Multe omoruri. Multe omoruri, da.
Acum, domnilor, planul este, că vom inversa forțele noastre
și-i vom conduce pe aliați înapoi în mare!
Genial.
Vin diviziile de tancuri
și îi conducem aici în ocean.
Vor fi cu spatele la perete.
- Nu vor avea unde să meargă. - Da.
Acesta este locul...
Hermann!
Deschideți cortina.
A comandat cineva varză acră prăjită?
Ardeți, ticăloși naziști!
Tu ai mânuit aruncătorul de flăcări, nu-i așa?
Sigur că da. Da.
- Tu ai fost? - Da. Și lasă-mă să-ți spun,
e o armă nebunească,
nu vrei să fii de partea greșită a ei.
Doamne.
Știi, m-am antrenat cu acel dragon...
trei ore pe zi, timp de două săptămâni.
Nu doar pentru că am vrut să arate bine
în film, dar pentru că am fost...
am fost speriat de moarte de chestia aia, sincer să fiu.
Mike nenorocitul de Lewis!
Prăjește naziștii în iad!
Rahat, asta e...
Bine, e prea cald.
Putem face ceva cu căldura?
- Rick, este un aruncător de flăcări. - Da.
Așa că am venit la birou devreme astăzi,
și am urmărit două episoade din Bounty Law, pe 16 mm.
Jody Janice,
căutat pentru furt de bovine în statul Wyoming,
425 de dolari mort sau viu.
Și l-ai adus aici pentru a lua banii.
Nici măcar nu știu unde este "aici."
A fost cel mai apropiat loc.
Am vorbit cu el la cinci mile în afara orașului.
Deci, ucigaș pe recompense,
numele acestui oraș este Janicetown.
Și băiatul pe care l-ai omorât...
era Jody Janice.
Era băiatul mai mic al maiorului Nathin Maxwell Janice.
Cine e maiorul Nathin Maxwell Janice?
Mă voi asigura să ți-l prezint
când ajunge aici.
Legea Recompensei.
În rolul principal Rick Dalton.
Apoi, doi jokeri de la arhivă au trimis
o mică tratație ce te prezintă.
Deci, ai mai fost oaspete
în apariții episodice în seriale în ultimii doi ani?
Da. Da. Fac un pilot pentru CBS chiar acum.
Se numește... Se numește Lancer. Fac pe durul.
A jucat Ron Ely în Tarzan.
Am jucat în Land of the Giants. Green Hornet.
Am făcut acel serial...
Bingo Martin cu acel puști, Scott Brown. Da.
Și am jucat în FBI care se transmite în această duminică.
Joci mereu tipul cel rău în aceste seriale?
- Da. - Da.
Și au o scenă de bătaie la final?
Ei bine, nu... nu...
Nu în Land of the Giants sau FBI,
- dar în rest, da. Da. - Și ai pierdut în luptă?
Da. Da desigur. Sunt... eu sunt durul.
Ăsta-i un truc vechi făcut de rețele.
Să luăm Bingo Martin, de exemplu.
Da?
Deci, ai un tip nou ca Scott Brown.
Vrei să-i construiești bună credință, nu?
Deci, angajezi un tip dintr-un serial anulat
pentru a face pe durul.
Apoi, la sfârșitul serialului, când se luptă,
eroul îl bate pe dur.
Dar ceea ce vede publicul,
este ca Bingo Martin îl bate la fund pe Jake Cahill.
Înțelegi?
Apoi, săptămâna viitoare este Ron Ely.
Și săptămâna viitoare, este Bob Conrad,
purtând pantaloni strâmți, care te bate măr.
Da.
În câțiva ani, făcând pe sacul de box
pentru fiecare prospătură de la rețea,
asta va avea un efect psihologic
privind modul în care te percepe publicul.
Corect.
Deci, Rick,
cine te va bate măr săptămâna viitoare?
Mannix? Omul din U.N.C.L.E.?
Fata din U.N.C.L.E.?
Ce zici de Batman și Robin?
Pici la pământ.
Cariera ta ca erou principal, pică.
Sau te duci la Roma și joci în westernuri
și să câștigi naibii lupte?
Biletul, senor?
Bine, ce se întâmplă, partenere?
E oficial, bătrâne amic. Sunt un "fost."
Despre ce vorbești? Ce ți-a spus tipul ăla?
Mi-a spus afurisitul de adevărul, asta mi-a spus.
La naiba.
- Hei. - Îmi pare rău.
Îmi pare rău.
Poftim. Pune-ți ăștia.
Nu plânge în fața mexicanilor.
- Nemernicul. - Ce te-a supărat atât de tare, omule?
Dacă să dai față în față cu eșecul
care este cariera ta, nu merită să plângi,
atunci nu știu ce dracu merită.
Bine. Tipul ăla de acolo te-a refuzat?
Nu. Vrea să mă ajute să intru în filmele italiene.
Atunci, care e problema?
Trebuie să fac naibii filme italiene!
- Asta e problema dracului! - Vino.
Rahatul dracului! Nu contează dacă plâng în public.
Oricum, nimeni nu-și amintește cine dracu sunt, da?
... la Palatul de Justiție de aici.
Apărarea va încerca să dovedească că uciderea lui Kennedy
- a fost produsul unei minți bolnave. - La dracu!
- Mulțumesc. Hei, să mergem. - Du-mă acasă, Cliff.
Haide, du-mă acasă.
... cel mai devreme miercurea viitoare.
S-au raportat mai mult de 1000 de comuniști morți
în noile lupte pe scară largă, din Vietnamul de Sud.
Pierderile SUA se spune că sunt...
Ai naibii nenorociți de hippie.
... și baze cu rachete și mortiere.
În timp ce președintele Nixon zbura spre Europa,
a primit detalii asupra luptei prin radio.
Chifle de hot dog!
Cinci ani de ascensiune.
Zece ani de... de călcare a apei.
Și acum o cursă spre partea de jos.
Uite, nu prea am avut o carieră despre care să vorbesc,
așa că nu pot spune că știu cu adevărat cum te simți.
Despre ce vorbești? Tu ești dublura mea.
Haide acum. Rahat.
Rick, sunt șoferul tău, omule. Sunt comisionarul tău.
Nu mă plâng, omule. Îmi place să te duc cu mașina.
Îmi place să fac lucruri în jurul casei
și să am grijă de casă în Hollywood Hills
când ești plecat.
Dar n-am mai fost cascador full-time
de ceva vreme,
și din punctul meu de vedere,
să mergi la Roma pentru a juca în filme, nu sună
ca o soartă mai rea decât moartea așa cum pare că tu crezi.
Haide acum. Ai văzut vreodată un western italian?
Sunt groaznice. E o farsă naibii.
Da, câte ai văzut? Unul? Două?
Am văzut destule, bine? Nu place nimănui un spaghetti western.
La dracu, omule, rămâi în L.A.
Încearcă să fii pilotul din sezonul următor.
Nu, nu. Sunt... Sunt...
Sunt prea nesigur acum să fac un sezon pilot.
Screen Gems nu va avea nimic bun de spus despre mine.
- Știi asta. - Rahat. Ai făcut Bounty Law.
Nimeni n-o să mă ierte pentru ultimul sezon.
Indiferent ce fac...
voi fi mereu idiotul
care a dus la anularea Bounty Law,
pentru că am vrut o carieră trăsnet în film.
- Tom. Prietenul meu. - L-am cunoscut?
Nu, nu l-ai cunoscut.
Nu-l vei întâlni pentru că nu cred
- că îl vei plăcea. - De ce?
- Nici măcar nu glumi. - Să glumesc? Dar sunt speriați.
Măiculiță.
Ăsta a fost Polanski.
A fost Roman Polanski.
Locuiește acolo de o lună.
E prima dată când l-am văzut.
Măiculiță. La naiba.
Ce spun eu mereu?
Cel mai important lucru în acest oraș este,
ca atunci când faci bani, să cumperi o casă în oraș.
Nu închiriezi. Eddie O'Brien m-a învățat asta.
O casă în Hollywood, înseamnă că locuiești aici.
Nu ești în vizită, nu ești în trecere.
Locuiești dracului aici.
Iată-mă stând aici,
și cine locuiește alături de mine?
Regizorul filmului Copilul lui Rosemary, ăsta locuiește.
Polanski, cel mai tare regizor din oraș, chiar acum,
probabil, din lume.
E vecinul meu de alături.
Adică, rahat. Adică, cine știe ce se poate întâmpla?
Aș putea... aș putea fi la o petrecere distanță
de a juca într-un film nou al lui Polanski.
Deci, te simți mai bine acum?
Da, da. Scuze pentru toate astea.
Dă-mi ochelarii înapoi.
Vino să-i iei, nenorocitule. Vino...
Bine, bine, Audie Murphy, liniștește-te.
- Poftim. - Mai ai nevoie de mine pentru altceva?
Nu, nu, nu. Am o mulțime de replici de învățat pentru mâine.
- Rahat. În regulă. - În regulă.
Îmi duc hoitul acasă.
- În regulă. - Bine, la 07:15
- Șapte și un sfert. - Pe ușă afară.
- În mașină.
Bine, ne vedem atunci.
Salut, intru. Salut.
Bună dragă. Bună.
Vino aici.
Bună, scumpo.
Cum a fost ziua ta?
Stai să vezi ce ți-am adus.
Uite ce am pentru tine.
O să te zăpăcească, omule.
Vino aici. Vino aici.
Ăsta a fost un văitat?
Ce ți-am spus despre văitat?
Te vaiți, nu mănânci.
Voi arunca rahatul ăsta la gunoi.
Nu vreau, dar o voi face.
Înțelegi?
În regulă.
Am așteptat la bar până la ora închiderii,
dar el nu s-a mai întors.
Bine, Peggy, ce s-a întâmplat?
Nu știu. Totul a fost bine.
Am luat cina la mine acasă.
Și după aceea, știi,
în timp ce spălam vasele.
el și Tobey s-au jucat.
Și apoi, la club, Gabe era bine.
Apoi, o schimbare bruscă.
Știi cum sunt muzicienii. Sunt pisici temperamentale.
- Cine știe ce i-a venit? - Da.
Rick Dalton banda de repetiție începe în cinci, patru,
trei, doi, unu.
Pepe, treci în spatele barului! Am un oaspete.
Johnny spune...
În spaniolă, spaniolă, spaniolă.
Cum e fasolea?
Am mâncat și mai rea.
Johnny spune... spaniolă.
Un toast.
Pentru soția mea și toate iubitele mele.
Fie să nu se întâlnească niciodată.
Seńor Madrid, vreți să veniți la masa mea
unde îmi întrețin oaspeții?
Aș fi încântat, domnule Dakota.
Ia sticla cu tine.
Și vine Pepe.
Hei, unde e fiica ta condimentată
cu vioară?
Doarme.
Trezește-o naibii, adu-o aici
cu vioara și arcușul, să-mi distreze oaspeții.
Sí, seńor, dar vă rog să nu-i faceți rău de data asta.
Vă implor.
Nu-i voi face rău.
Vreau doar să cânte la vioară.
Adu-o și spune-i că o să-i dau
o monedă mare de aur de 5 dolari,
dacă va cânta din inima ei picantă.
Deci, Johnny, ce altceva ai auzit despre mine?
Am auzit că îl presezi pe Lancer destul de tare,
dar Lancer are bani.
La un moment dat, o să angajeze niște pistolari și va presa înapoi.
- Hopa, scuze. - E în regulă.
Îți voi deschide portiera.
Arăți bine.
Cred că și Steve va fi acolo.
Da.
Uite. Ei sunt aici.
Bun venit la conacul Playboy, dle Polanski.
Hei, ce mai faci, iubito?
Ce mai faci?
Cass!
Da!
Da, iubire!
Da!
Da.
O să-ți spun o poveste.
Ea a fost logodită cu el.
Apoi, ea a zburat în Anglia...
pentru a face un film cu el,
și a rupt logodna cu el, și s-a căsătorit cu el.
Apoi s-au mutat la Los Angeles,
și ei trei
au fost inseparabili.
Serios?
Care-i treaba?
Jay o iubește pe Sharon, asta-i treaba.
Și el știe...
la fel de sigur că Dumnezeu a făcut micile mere verzi...
că într-una din zilele astea, fraierul polonez
o va da în bară,
și când o va face, Jay va fi acolo.
Ei bine, un lucru e sigur.
Da?
Care anume?
Sharon are absolut un gen.
Băieți drăguți, scunzi, talentați,
care arată ca băieții de 12 ani.
Da.
N-am avut nicio șansă.
Duminică, 9 februarie, 1969.
Du-te dracului, dr Sapirstein.
Am ajuns.
Spuneți celor de la transpo! Va trebui să scoată totul afară!
Cred că vântul mi-a dărâmat antena TV noaptea trecută,
așa că în timp ce mă învârt pe aici cu garderoba,
te deranjează să te duci acasă s-o repari?
Se poate. Vorbești cu șeful cascadorilor despre mine azi?
Așa voi ști dacă am de lucru săptămâna asta sau nu.
Da. Am vrut să-ți spun.
Tipul care aranjează asta e cel mai bun prieten cu Randy,
șeful de la The Green Hornet...
așa că n-are niciun rost.
Dacă nu ai nevoie de mine, o să te iau de la Wrap.
Nu am nevoie de tine. Nu azi.
Du-te acasă, repară antena, fă ce vrei. Ne vedem la Wrap.
Ești naibii Rick Dalton. Nu uita asta.
Hei, amice, sunt Rick Dalton.
Știi unde ar trebui să mă duc?
Te așteaptă în rulota pentru machiaj.
Unde e rulota pentru machiaj?
Exact înapoi de unde ai venit, la dreapta,
Dumnezeule.
Rick Dalton.
Sam Wanamaker.
Hei, Sam.
Îmi pare rău, am mâna umedă.
Nu-ți face griji. M-am obișnuit cu Yul.
Vreau să știi, eu sunt cel care te-a distribuit.
Și nu aș putea fi mai încântat că faci asta.
Mulțumesc, Sam.
Apreciez. Este un rol bun.
Da este. L-ai cunoscut pe Jim Stacy, actorul principal?
Nu încă, nu. Nu.
Veți fi dinamită împreună.
Sună interesant.
Da, fulger într-o sticlă.
Ai cunoscut-o pe Sonya, machiaj și păr?
Bună.
Și ea este Rebekka, care face costume.
Bună.
- Bună. - Salutare.
Vreau un aspect cu totul nou pentru Caleb.
Nu vreau acest western costumat
așa cum au costumat Big Valley
și Bonanza, în ultimul deceniu.
Vreau un fler zeitgeist pentru costume.
Adică, nimic anacronic,
dar, unde se întâlnesc 1869 și 1969?
Mai ales când vine vorba de tine, Caleb.
În primul rând, vreau să-i pui o mustață.
O mustață mare, tip Zapata.
Acum, despre jacheta lui.
Vreau să-i dai o jachetă hippie.
Ceva ce ar putea purta în seara asta la London Fog
și să arate ca cel mai hippie tip din cameră.
Formidabil. Avem o jachetă Custer.
Franjuri în jos pe braț.
Este cafenie acum, dar o vopsesc în maro închis,
el ar putea merge pe Strip în ea în seara asta.
Așa te vreau.
- Acum, Rick, părul tău. - Ce e cu părul meu?
Vreau o coafură diferită.
Ce?
Ceva mai hippie.
Vrei să arăt ca un hippie?
Cred că mai puțin hippie, mai mult...
Hells Angels!
- Bun. Spune, Sam... - Dă-mi...
Sam. Sam...
dacă mă acoperi în toate aceste...
aceste vechituri...
cum va ști publicul că sunt eu?
Sper să nu știe.
Nu vreau să-l vadă pe Jake Cahill.
Vreau să-l vadă pe Caleb.
Te-am angajat să fii actor, Rick.
Nu un cowboy TV. Ești mai bun de-atât.
Am vrut să-ți spun că tipul care face asta
e cel mai bun prieten al lui Randy,
cascadorul din The Green Hornet,
așa că n-are niciun rost.
Hei, Randy.
Cliff.
Deci, încă mai ești cu Rick?
Încă aici.
- El e înăuntru? - Da. Bate la ușă.
Uite, pune-l la garderobă, bine?
Ce rău vă făcea?
Apoi, dacă ai nevoie de el, îl ai.
Dar apoi trebuie să am o conversație
cu acea asistentă garderobieră,
- și, omule, e o javră nenorocită. - Numai că... Te rog, eu...
Uite, Randy, te rog să mă ajuți, omule.
Dacă răspunsul e nu, răspunsul e nu,
nu un nu cu scuze.
Hei, omule.
Ăsta nu-i naibii un film de Andy McLaglen, știi?
Nu-mi pot permite să angajez o grămadă de tipi ca să fumeze
și să stea să vorbească unul cu altul toată ziua
cu speranța că s-ar putea să-i folosesc.
Am o echipă de patru oameni aici, Rick.
Dacă am nevoie de mai mult de-atât, trebuie să am aprobare.
Și știi, trebuie să am grijă de oamenii mei.
Dacă oamenii tăi ar semăna mai mult cu mine,
aș spune, Bine, am înțeles,
dar, dar nu e cazul, și tu știi asta.
- Seamănă foarte mult cu mine. - Da, nu...
Ai putea face orice vrei cu el.
Să-l arunci de pe o clădire, da? Să-i dai foc.
Să-l calci cu un nenorocit de Lincoln, da?
Fii creativ. Fă orice vrei.
El este fericit pentru această ocazie.
- Rick. - Da?
Nu-l plac.
Și nu-mi place vibrația pe care o aduce pe platou.
Ce, e vreo ceartă veche între voi doi?
- Haide, omule. - Ce? Ce?
Tipul și-a ucis naibii soția.
Fii serios omule. Nu crezi rahatul ăsta vechi, nu-i așa?
Ba da, Rick, îl cred.
Și lucrez cu soția mea, și ea îl crede.
Ea nu-i vrea fundul ciudat în preajmă.
Știi, asta-i, probabil,
cea mai de rahat vreme.
Cea mai de rahat vreme pe cea mai de rahat barcă,
cu cea mai de rahat persoană.
Natalie, sora mea, a spus: E un ratat. E un ratat.
Toți au spus: E un ratat nenorocit,
și nu i-am crezut.
Deci, cred că eu sunt idioată naibii.
Și acum nu o să vorbești cu mine?
Ce, n-ai chef de ceartă?
Eu am naibii chef de ceartă
pentru că am fost trează aici singură
timp de patru ore pe latrina asta nenorocită de barcă.
Da.
E erou de război naibii. La dracu.
Da, apreciez.
Bine, fundul naibii de cal. Hai să te ducem la garderobă.
Te voi pune la garderobă,
dar nu faci cascadorii, nu te plătesc.
Aprecia oportunitatea, Randy. Nu te voi dezamăgi.
O cunoști pe soția mea Janet, nu-i așa?
Da.
Stai departe de ea.
Îl admir pe Cassius Clay, da.
Ceea ce admir, la sportul său,
este că există un element de luptă adevărată.
Când Cassius Clay se întâlnește cu Sonny Liston în ring,
nu sunt doi atleți ce pozează.
Așa e lupta.
Doi oameni încearcă să se omoare unul pe celălalt, chiar acum.
Dacă nu-l bați tu...
te omoară el.
Asta e dincolo de atletism.
Asta e dincolo de Wide World of Sport, știți?
Sunt doi războinici angajați în luptă.
Asta admir.
În turneele de arte marțiale,
nu te vor lăsa să lupți așa.
Este foarte frustrant.
Stai în fața unui tip,
și vrei să i-o dai.
Dar nu poți.
Așa că trebuie să faci această versiune, să te prefaci.
Cassius Clay. Sonny Liston. Joe Louis.
Boxerul colorat,
nu prostul ăla alb din kickboxing.
Ei fac ceea ce trebuie să facă pentru a câștiga.
Ei dezlănțuie atât de multă pedeapsă
cât trebuie, pentru a-l învinge pe celălalt tip.
Dar, în turneele de arte marțiale,
fac pentru a câștiga, ceea ce fac ei pentru a câștiga.
Dezlănțui toată puterea mea.
Ucid oameni.
Dacă te-ai lupta cu Cassius Clay, cine ar câștiga?
Ei bine, asta nu se va întâmpla.
Dar dacă ați face-o, ce crezi că s-ar întâmpla?
L-aș ologi.
Hei, tu. Cum te numești?
- Eu? - Da, tu.
Mă numesc Cliff.
Sunt dublura lui Rick Dalton.
- Cascador? - Da.
Știi, ești destul de chipeș pentru un cascador.
Așa mi se spune.
Am spus ceva amuzant, cascadorule?
- Da, ai cam spus. - Ce e așa amuzant?
Uite, omule, nu vreau probleme.
Sunt aici doar pentru a face o treabă.
Dar râzi de ceea ce spun.
Dar nu spun nimic amuzant.
Deci, ce crezi că este atât de amuzant?
Ceea ce cred că este...
e că ești un om mic, cu o gură mare și un cip mare,
și cred că ar trebui să fii jenat
să sugerezi că ai fi ceva mai mult decât o pată
pe scaunul mașinii lui Cassius Clay.
Frate, tu ești cel cu gura mare.
Și mi-ar plăcea cu adevărat s-o închid,
mai ales în fața tuturor prietenilor mei.
Dar mâinile mele sunt înregistrate ca arme letale.
Asta înseamnă că, dacă ne vom bate,
și te omor accidental, mă duc la închisoare.
Oricine ucide accidental pe cineva într-o luptă, merge la închisoare.
Se numește omor prin imprudență.
Și cred că tot rahatul cu armă mortală
este doar o scuză pentru ca dansatorii tăi
să nu trebuiască să se bage într-o luptă adevărată.
Bine.
Ce zici de un concurs prietenesc?
Fără pumni în față.
Două din trei.
Cine pune pe cine la pământ primul?
Nimeni nu încearcă să rănească pe cineva, doar cine termină în fund?
Asta-i o idee grozavă, Kato.
Știi, Bruce, tipul e faimos.
Tipul ăla?
Pentru ce?
Și-a ucis soția și a scăpat.
Tipul ăla?
Tipul ăla.
Nu-i rău, Kato.
Încearcă asta din nou.
Ce naiba se întâmplă aici?
Fraiere, ăsta-i actorul nostru principal.
La ce dracu te gândești?
Ai dreptate, Janet. Îmi pare rău.
Nu mă lua dracului cu Janet, idiotule.
Care-i treaba, iubire?
Treaba e, Randy, că tâmpitul tău ratat,
ucigașul de șotii, l-a bătut măr pe Bruce.
Ce?
- Hei, Randy. - Cliff.
Ce dracu, omule?
Lasă-mă să spun, nimeni nu l-a bătut măr pe Bruce.
A fost o întrecere prietenească. Abia m-a atins.
Cred că bușitura din mașină spune altceva.
Dumnezeule!
Ce dracu ai făcut mașinii mele?
Ce dracu ai făcut mașinii?
L-am aruncat pe idiotul ăsta mic în ea,
dar n-am știut că era mașina ei.
Dă-ți costumul jos, ia-ți rahaturile, și dispari!
- Janet! - Ce?
Mă voi ocupa de asta.
Atunci, ocupă-te dracului, Randy.
Cliff...
dă-ți costumul jos, ia-ți rahaturile,
și dispari de aici.
Mi se pare corect.
Ce s-a întâmplat?
Ți-e teamă că-i voi spune lui Jim Morrison că ai dansat
pe Paul Revere și The Raiders?
Nu sunt suficient de buni pentru tine?
Cine e nemernicul ăsta lățos?
Alo? Te pot ajuta?
Salut, omule. Îl caut pe Terry.
Sunt prieten cu Terry și Dennis Wilson.
Terry și Candy nu mai locuiesc aici.
Asta-i reședința Polanski acum.
Serios? S-a mutat?
Fir-ar.
Știi...? Știi unde?
Nu sunt sigur, dar șeful proprietății,
Paul, el ar putea ști. E în casa de oaspeți.
Cine este, Jay?
E în regulă, dragă. Este un prieten al lui Terry.
Da, ia-o pe aleea din spate.
Mulțumesc frumos.
Doamnă.
Hei, Rick.
Știu că e pauza pentru masa de prânz,
dar trebuie să aștepți cel puțin o oră înainte de a putea mânca.
- Dă o șansă adezivului ăla să se usuce. - Nu-ți face griji, dragă.
Am cartea mea. Spune-mi, unde e salonul tipilor răi?
Treci direct prin orașul western,
ia-o la dreapta și la stânga, și îl vezi chiar acolo.
Mulțumesc, scumpo.
Bună.
Te-ar deranja dacă mă așez lângă tine și citesc și eu cartea mea?
Nu știu.
M-ai deranja?
Voi încerca să n-o fac.
Ia loc.
Scuze. Îmi pare rău pentru asta.
Nu mănânci prânzul?
Am o scenă după prânz.
Da?
Să mănânc prânzul înainte de a face o scenă, mă face lentă.
Eu cred că e treaba unui actor...
și spun actor, nu actriță
deoarece cuvântul actriță este lipsit de sens.
Este treaba actorului să evite
impedimentele din calea performanței.
E treaba actorului să facă eforturi pentru 100 % eficiență.
Desigur, nu am reușit niciodată, dar urmarea...
e cea care e semnificativă.
- Cine ești tu? - Poți să-mi spui Marabella.
Mar... Marabella și mai cum?
Marabella Lancer.
Nu, nu, haide, haide. Care e numele tău adevărat?
Când suntem pe platoul de filmare, aș prefera
să mi se spună numai după numele personajului meu.
Mă ajută să investesc în realitatea poveștii.
Am încercat ambele feluri, și sunt întotdeauna
puțin mai bine atunci când nu întrerup personajul.
Și dacă pot fi puțin mai bine, vreau să fiu.
Tu ești tipul cel rău. Caleb DeCoteau.
Am crezut că se pronunță Caleb Dakota.
Sunt destul de sigură că e DeCoteau.
DeCoteau.
DeCoteau. DeCoteau.
Ce citești?
Este o biografie a lui Walt Disney.
E fascinant.
E un geniu, știi.
Adică, un fel de geniu ce apare o dată la 50 sau 100 de ani.
Câți ani ai, 12?
Am 8 ani.
Ce citești?
Un western.
Ce înseamnă asta? Este bună?
- Destul de bună. - Care e povestea?
N-am terminat-o încă.
Nu am cerut întreaga poveste.
Care este ideea poveștii?
Este vorba despre un tip șmecher și sălbatic.
Este povestea vieții sale.
Numele tipului este Tom Breezy,
dar toată lumea îi spune mereu Easy Breezy.
Acum, când Easy Breezy avea 20 de ani
și era tânăr și arăta bine, putea...
putea rupe orice cal pe care i-l dădeai.
Pe atunci, avea doar o cale.
Acum are 30 de ani
și cade rău, și își strică șoldul.
Nu e... Nu e olog
sau ceva de genul ăsta, dar...
Dar are probleme la coloana vertebrală
pe care nu le-a avut niciodată, și își petrece...
majoritatea zilelor suferind de durere, mai mult decât vreodată.
Pare un roman bun.
Da, nu e rău.
Unde ai ajuns?
Pe la jumătate.
Ce se întâmplă cu Easy Breezy acum?
El... el...
Nu mai e cel mai bun.
De fapt, e departe de asta. Și...
și a ajuns la ceea ce pare ușor...
Ușor mai inutil în fiecare zi.
E în regulă, Caleb.
E în regulă.
Pare a fi o carte foarte tristă.
Bietul Easy Breezy.
Practic plâng, și nici nu am citit-o.
În 15 ani, o vei trăi.
Ce?
Nimic, dovlecel.
Doar te tachinez.
Știi ceva? Tu...
S-ar putea să ai dreptate despre această carte.
Cred că lovește mai tare decât m-am gândit.
Nu-mi plac numele precum Dovlecel,
dar din moment ce ești supărat,
vom vorbi despre asta altă dată.
Nu merg mai departe de Westwood Village.
Cerșetorii nu pot fi alegători.
- Intră. - Mulțumesc.
- Mulțumesc mult. - Plăcerea este de partea mea.
- Mult noroc în aventura ta. - Mulțumesc.
- Distracție plăcută la Big Sur. - Mulțumesc mult.
- Ai grijă. - Și tu.
- Hei. - Bună.
Cu ce vă pot ajuta, domnișoară?
Sunt aici pentru a lua prima ediție
din Tess d'Urberville a lui Thomas Hardy pe care am comandat-o.
Sub numele Polanski.
Da, vorbești despre cărți, puștoaico.
Știu. Nu este minunată?
- Da. - Tocmai am citit-o.
E un cadou pentru soțul meu.
- Rick Dalton? - Sigur.
Jim Stacy. Asta-i serialul meu. Bun venit la bord.
Suntem foarte bucuroși să avem un profesionist ca tine
jucând pe durul, în episodul pilot.
Și trebuie să-ți spun, am fost al naibii de aproape
să joc în Cei Paisprezece Pumnii ai lui McCluskey.
- Pe bune? - Da.
Să-ți spun...
eu mi-am primit rolul din noroc chior.
Până cu două săptămâni înainte de filmare
Fabian avea rolul.
Apoi, își rupe umărul jucând în Virginian.
Așa l-am obținut, așa că...
Rick, trebuie să te întreb ceva ce am auzit.
A fost adevărat că aproape ai primit
rolul lui McQueen în Marea Evadare?
- Hilts, nu-i așa? - Căpitan Hilts, de fapt.
- Șaptesprezece tentative de evadare. - Optsprezece.
N-am dat nicio audiție. N-am avut nicio întâlnire.
Nu l-am întâlnit pe John Sturges.
Deci, nu, nu cred că ai putea spune că...
aproape am primit rolul, dar...
- Inginer, te ocupi de tuneluri. - Pilot.
Presupun că asta e ceea ce se numește în armata americană,
un pilot dat naibii.
Dar povestea continuă, pentru un scurt moment,
McQueen aproape a murit,
și în acel moment scurt,
se pare că eram pe o listă de patru.
Ai alte planuri?
Nu am văzut încă Berlinul
de la sol sau din aer,
și am de gând să le fac pe amândouă înainte să se termine războiului.
Tu și cu cine?
- Eu și... Eu și trei George. - Care trei George?
Peppard, Maharis și Chakiris.
- Frate. - Da.
Asta trebuie să doară.
Da, ei bine, nu l-am obținut,
McQueen l-a obținut,
și, sincer, nu am avut nicio șansă.
Zece zile de izolare, Hilts.
Căpitan Hilts.
Douăzeci de zile.
Bine.
Vei fi tot aici când ies?
La răcoare.
- Unul, te rog. - Șaptezeci și cinci de cenți.
Și dacă sunt în film?
Ce vrei să spui?
Adică, sunt în film.
Sunt Sharon Tate.
Ești în ăsta?
O joc pe dra Carlson, împiedicata.
Asta-s eu.
Dar asta e fata din Valea Păpușilor.
Eu sunt fata din Valea Păpușilor.
Serios?
Serios.
Rubin! Vino aici.
Asta e fata din Valea Păpușilor.
- Patty Duke? - Nu, cealaltă.
- Fata din Peyton Place? - Nu, cealaltă.
Cea care sfârșește prin a face filme porno.
E în acest film.
Sharon Tate.
Bun venit la Bruin, domnișoară Tate.
Vă mulțumim că ați venit la teatrul nostru.
Ați vrea să intrați și să vedeți spectacolul?
- Se poate? - Sigur că da.
Mulțumesc.
Pot face o poză?
- Sigur. - Bine.
Știi, de ce nu stai lângă poster
ca oamenii să știe cine ești.
Bine. Se poate?
Vrei niște răcoritoare?
- Sunt bine. Mulțumesc. - Distracție plăcută.
Pot să îți pun o întrebare personală?
- Aș vrea. - Cum de un băiat frumos
că tine se implică într-un grup ca Heads?
M-am întors spre ei după ce am fost respins
de Fiicele Revoluției Americane.
E un hotel foarte plăcut aici.
- Dl Helm? - Da?
Sunt Freya.
Bine ați venit în Danemarca, dle Helm.
Acestea sunt pentru dvs. Harta străzilor, locuri de interes.
Și astea sunt pentru dvs.
- În ce an a fost asta? - 1949.
E un an foarte bun.
Sunt aici să ajut oricum pot.
- Foarte drăguț din partea ta. - Vreți să fac ceva?
- Da, câteva lucruri. - Da domnule.
Te superi dacă te ridici de pe aparatul de fotografiat, te rog?
- Îmi pare rău. - E în regulă.
- Îmi pare atât de rău. - Este în regulă.
Îmi pare rău pentru...
Bine ați venit în Danemarca.
Ce mai hotel aveți aici.
O jumătate de sticlă este mai bună decât niciuna.
'Neața, partenere.
Probabil că vin să te văd mai târziu.
Asta e destul de departe, neghiobule.
Nu mă numesc neghiob.
Ce faci pe aici, băiete?
Mi-e sete. Ăsta e un salon, nu-i așa?
Da, este un salon.
- Numai că nu poți intra. - Dle Gilbert.
Nu mă lăsa să te opresc să-ți câștigi banii.
Știu cât de plictisit și neliniștit devii
când nu mai ai tamales.
Dar, domnule Gilbert, dacă aș fi în locul tău,
aș afla cum se numește neghiobul.
Permiteți-mi să vă prezint.
Acesta este Bob Gilbert.
Omul de afaceri?
Așa e.
Afaceristul Bob Gilbert. Și el cine ar fi, Caleb?
Acesta e un tip pe nume Madrid.
Johnny Madrid.
Cine e Johnny Madrid?
Nu este de pe aici.
Nu, serios.
Cine este el, Caleb?
Ești pe cale de a afla...
afaceristule.
Sunt gata când ești tu, Gilbert.
Johnny Madrid.
Cât timp a trecut?
De atunci, din Juárez, cam trei ani.
Intră și bea ceva.
La naiba, în acest caz...
îți fac cinste cu o băutură, Caleb?
Sigur, Johnny.
Ce zici de niște mescal?
Ca atunci, în Juárez.
O mulțime de oameni au murit în acea zi.
Da, așa e.
Dar ne-am distrat.
Oare?
Da, ne-am distrat.
După tine, DeCoteau.
Pepe! Treci în spatele barului.
Am un oaspete.
Cum e fasolea?
Am mâncat și mai rea.
Un dolar.
Pentru soția mea și toate iubitele mele.
Fie să nu se întâlnească niciodată.
Seńor Madrid, vrei să vii la masa mea
unde îmi întrețin oaspeții?
Aș fi încântat, dle DeCoteau.
Ia sticla cu tine.
Deci, Johnny...
ce te aduce la Arroyo del Oro?
Mă cunoști, Caleb.
Banii.
Și cine plătește pe aici?
Sper că tu.
Și ce-ai auzit despre mine?
Am auzit despre ranchul Lancer.
Toate vitele pe care ți le-ai însușit.
Mult teren, o mulțime de vite,
o mulțime de bani, nicio lege,
și nimic altceva decât un bătrân
și niște ajutoare mexicani pe care să-i alungi.
Spune, unde e fiica ta cu vioara?
Doarme.
Trezește-o naibii, adu-o aici
cu vioară și arcușul ei, să-mi distreze oaspetele.
Dar, te rog, nu-i face rău de data asta.
Nu o să-i fac rău.
Vreau doar să cânte la vioară.
Replica? Du-te... Du-te și adu-o și spune-i... ce?
Du-te și adu-o și spune-i
că-i voi da o monedă grasă de aur de 5 dolari...
Așa e. Du-te și adu-o și spune-i
că-i voi da o monedă grasă de aur de 5 dolari,
dacă va cânta din inima ei picanta, da?
- Da. - Am înțeles.
Nu o să-i fac rău.
Vreau doar să cânte la vioară.
Acum, du-te și adu-o și spune-i
că-i voi da o monedă grasă de aur de 5 dolari,
dacă își cântă inimă picantă.
Du-te.
Deci, Johnny,
ce altceva ai auzit?
Am auzit că-l forțezi pe Lancer destul de mult,
dar Lancer are bani.
La un moment dat,
va angaja un pistolar
și va forța înapoi.
- Replica. Replica. Replica, replica. - Poate că deja a făcut-o.
Poate... la naiba!
Am stricat toată chestia, Sam.
Continuă!
- Am dat-o în bară. - Treci peste asta.
Putem relua? Te rog, putem tăia?
Spune naibii replica!
Nu, serios, Sam, te rog.
- Poate că a făcut-o deja. - În regulă!
- Poate că a făcut-o deja! - Bine, la naiba!
Bine, bine!
Ești un proscris nenorocit, Rick. Haide acum.
Am înțeles. Am înțeles.
Mergi puțin înapoi, da?
Nu, are dreptate. Înapoi la unu.
- Bine, acum, folosește totul iubire. - O să folosesc.
- Am să folosesc. - Dă totul.
O să folosesc.
Și...
acțiune.
Am auzit că-l forțezi pe Lancer destul mult,
dar Lancer are bani.
La un moment dat,
va angaja un pistolar și va forța înapoi.
Poate că a făcut-o deja.
Poate.
Poate că nu-mi place Lancer.
Poate că nu-mi plac cizmele sale.
Poate că nu-mi place felul în care
folosește acele cizme pentru a călca pe oameni.
Ce dracu a fost asta?
Iisuse Hristoase!
La dracu!
Rahatule.
La dracu, Rick, jur pe Dumnezeu.
Ai uitat naibii replicile, te-ai făcut de râs așa
în fața tuturor acelor oameni nenorociți!
Ai băut toată noaptea, bei din nou,
opt whiskyuri nenorocite.
Rahatul naibii.
Ești un bețiv mizerabil.
Să nu-ți amintești dracului replicile tale nenorocite.
Le-am repetat și acum nu arăt
că le-am repetat naibii!
Stai acolo ca un nenorocit de babuin!
La dracu! Opt whisky-uri nenorocite.
Nu mă puteam opri naibii la trei, sau patru. Am băut opt!
De ce? Ești un alcoolic nenorocit.
Bei naibii prea mult.
În fiecare noapte, naibii. În fiecare noapte, naibii.
Gata, atât naibii!
Atât naibii.
Încetezi cu băutura chiar acum, bine?
Fă-ți o promisiune.
Vei înceta să mai bei dracului.
La dracu.
La naiba!
Arată-i fetiței ăleia nenorocite.
Arată-i lui Jim Stacy.
Le vei arăta celor din platoul nenorocit
cine dracu e Rick Dalton, bine?
Lasă-mă să îți spun ceva.
Dacă nu spui replicile alea corect,
o să-ți zbor naibii creierii în seara asta.
În regulă? Creierul tău va fi
împrăștiat în toată piscina nenorocită.
Vorbesc serios, nenorocitule.
Adună-te.
- E mai bine? Bine. - E grozav.
Bună.
Rahat.
Du-te dracului, porcule!
Nu.
Salut, bunăciune.
Se pare că a treia oară e cu noroc.
Cum au fost murăturile?
Foarte bune.
Au fost de genul super.
Mă duci?
Unde mergi?
Merg la Chatsworth.
Chatsworth?
Faci autostopul toată ziua pe bulevardul Burbank
până când cineva spune că te duce la Chatsworth?
Turiștii adoră să mă plimbe.
Sunt partea lor preferat din vacanța lor la LA.
Vor spune povești despre fata hippie de la Hollywood
pe care au dus-o cu mașina la ranchul pentru filme
tot restul vieții lor.
Stai, Spahn Movie Ranch?
- Da. - Acolo mergi?
La Spahn Movie Ranch?
De ce mergi acolo?
Acolo locuiesc.
- Singură? - Nu.
Eu și prietenii mei.
Deci, tu și o grămadă de prieteni ca tine
locuiți cu toții la Spahn Movie Ranch?
Da.
Urcă. Te voi duce acolo.
Grozav!
Coboară pe aici și intră pe autostrada Hollywood.
Știu unde este.
Ești vreun cowboy bătrân, care obișnuia să facă filme acolo?
Ce?
Sunt doar surprins cât de exactă
e descrierea mea.
Vreun cowboy bătrân, care obișnuia să facă filme la Spahn Ranch.
Obișnuiai să faci westernuri la fermă
pe vremuri?
Dacă prin pe vremuri,
te referi la televiziunea de acum opt ani, da.
Ești actor?
Nu, sunt cascador.
Ești cascador.
E mult mai bine.
De ce e mult mai bine?
Actorii sunt falși.
Spun replici pe care le scriu alți oameni,
și se prefac că omoară oameni în serialele lor TV stupide.
Între timp, oameni adevărați sunt uciși în fiecare zi, în Vietnam.
Vrei să ți-o sug în timp ce conduci?
Câți ani ai?
- Ce? - Câți ani ai?
Frate.
Asta e prima dată când întreabă cineva asta
de mult timp.
Care e răspunsul?
Bine. Vom juca jocuri de copii?
Optsprezece. Te simți mai bine?
Ai un act de identitate, știi,
permisul de conducere, sau așa ceva?
- Glumești? - Nu, nu glumesc.
Trebuie să văd ceva oficial care certifică că ai 18 ani,
lucru pe care nu-l ai, pentru că nu ai 18 ani.
Vorbim despre o sculă adormită, amice.
Asta ești tu.
Da.
Evident, nu sunt prea tânăra ca să ți-o trag.
Dar evident, tu ești prea bătrân ca să mi-o tragi.
Sunt prea bătrân ca să merg la închisoare pentru o păsărică.
Închisoarea a încercat toată viața să mă prindă.
Nu m-a prins încă. În ziua în care o va face,
nu va fi din cauza ta.
Fără supărare.
Te simți bine?
Se simte bine, nu-i așa micuțo?
Sunt bine, Scott.
Nu te-au rănit?
Camera e gata, dle Dalton.
Voi veni imediat.
Războiul.
Am mers cu cavaleria britanică în Indi...
Fiți gata, băieți. Începem în cinci minute.
Băieții Lancer sunt aici!
Bătrânul e aici?
Nu.
Dar fiul său este.
Cel din Boston.
Nu știu.
Ești din Boston?
Da.
E cel din Boston!
Ține-i pe ceilalți afară.
Să vină fratele.
L-ai auzit, Boston.
Intră, Boston.
Vezi, dragă?
Ți-am spus că vor veni să negocieze.
Ești bine, scumpo?
E bine.
Nu-i așa, micuțo?
Sunt bine, Scott.
Nu ți-au făcut rău?
Nu încă, nu i-am făcut.
Dar toate astea se pot schimba...
uite așa.
Spune...
unde ai căpătat șchiopătatul?
La război.
De care parte?
Am mers cu cavaleria britanică în India.
Cum se numește acel costum?
Bengal Lancers.
Acum, asta e amuzant.
- Este amuzant. - Nu e așa de amuzant.
Nu te-ai prins?
"Bengal Lancer"?
Da.
M-am prins acum.
- E cam amuzant. - Este.
Știi că răpirea se pedepsește prin spânzurare.
La fel și zburarea creierilor fetițelor.
Dar mă pot spânzura doar o dată, nu?
Deci...
ai venit aici pentru o...
discuție socială din Boston?
- Sau vom vorbi prețul? - Cât?
Aș spune că 50.000 de dolari mi-ar cumpăra
o mulțime de puștoaice în Mexic.
Sunt o mulțime de bani.
Păi, este ditamai fetița.
Sau nu ești de acord?
Sunt de acord.
Deci, ce urmează?
Voi trimite unul dintre băieții mei la ferma ta
să-ți dea toate detaliile, dar...
un detaliu pe care ți-l voi da chiar acum este acesta:
Nu vreau ca vreun mexican
să-mi predea cei 50.000 de dolari.
Îl vreau chiar pe bătrân.
Murdoch Lancer pune 50.000 de dolari în poala mea...
sau arunc aceasta carafă mică în fântână!
Ai înțeles, Boston?
Da.
Bine, mesagerule.
Livrează mesajul meu.
Dă-mi răul, sexy Hamlet.
Acomodează-te.
Bucură-te.
Și tăiați!
Doamne.
Nu te-am rănit, Marabella,
- cu acea aruncare, nu-i așa? - Nu, nu, nu. Sunt bine.
Am pernițe puse.
Și mă arunc pe podea
de distracție, chiar și când nu sunt plătită.
Rick, Rick, Rick.
Las-o acolo.
- Asta a fost. - Serios?
A fost absolut fantastic.
- Mulțumesc. - Mi-a plăcut.
Ideea ta cu aruncatul fetiței
la pământ, a mers de minune.
M-am gândit că ai spus Shakespeare, așa că...
Așa e. A fost...
Asta înțeleg prin "sperie-mă."
- Da. Da. Da. - Hamlet cel rău sperie oamenii.
- În regulă. - Și apropo...
- "Mexicani nenorociți"? - Da.
De unde naiba ai scos-o?
- Nu știu. Improvizație. - A fost minunat.
A fost... a fost o improvizație aliterativă.
Nu le auzi prea des.
- Bine? Suntem în regulă. - În regulă. Nu...?
- Nu-i nevoie s-o facem din nou? - Am terminat.
- A fost fantastic. - În regulă.
Bine, mergem mai departe. Suntem în bordel.
Următoarea scenă!
A fost cea mai bună interpretare pe care am văzut-o în toată viața mea.
Mulțumesc.
Rick al dracului Dalton.
E o mașină.
E o mașină străină.
Snake, du-te să vezi cine e afară.
Deci, cine este?
Nu sunt încă sigură.
Este un Coupe de Ville galben.
Stai cu ochii pe el.
Vino.
Unde naiba e toată lumea?
Unde e Gypsy?
Ea e la atelier.
- Hei! - Bună!
Gypsy! Vreau să vii să-l cunoști pe noul meu prieten.
Un tip cu aspect bătrân într-o cămașă hawaiană
care a adus-o pe Pussycat acasă.
Doar a adus-o cu mașina?
Nu. Îl aduce la fermă pentru a cunoaște pe toată lumea.
Stai lângă ușă. Spune-mi dacă el începe să vină încoace.
- Bun venit în comunitatea noastră. - Mulțumesc că m-ați primit.
Îți mulțumim că ai adus-o pe prețioasa noastră Pussy acasă.
Nicio problemă.
O iubim pe Pussy.
Da, o iubim.
Unde e toată lumea? Unde sunt copiii?
Toată lumea a plecat la Santa Barbara.
Serios?
Charlie a plecat? A plecat toată lumea?
Nu toată lumea, toată lumea, dar aproape toată lumea.
Fir-ar.
Aș fi vrut ca Cliff să-l cunoască pe Charlie.
Cred că Charlie o să te placă.
- Angel, stai așa. - Poate data viitoare.
Da, trebuie să te întorci.
- Da? - Da, sigur.
Cum arată totul în comparație cu zilele tale de glorie?
Ei bine, lucrurile s-au schimbat.
Nu e o urcarea rea, Connie.
Obișnuiam să călăresc în fiecare zi în Tennessee.
- Chiar așa? - În fiecare zi?
Ei bine, în fiecare săptămână.
În regulă.
Nu e o drăguță?
Numele meu este Lulu.
El este Tex.
Vă vom conduce într-o plimbare pe poteci
prin frumoasele canioane Santa Susana.
Curt, am auzit că ești deja un călăreț cu experiență.
- Da. - Da, la fel și tu, Connie?
- Da, sunt. - Hei, Tex? Vino aici.
Dacă sunteți amândoi călăreți cu experiență,
cred că vom face această plimbare de distracție.
Sunteți gata să vă distrați?
Pussycat a adus un tip cu ea.
Gypsy vrea să te duci să arunci o privire.
Da. Sigur.
Iată pe cineva pe care trebuie să-l cunoști.
Unul dintre fiii noștri preferat.
Tex, vino și salută-l pe Cliff.
- Salutare, Cliff. - Tex.
- Din ce parte a Texasului ești? - Un loc de care nu ai auzit niciodată.
Copeville.
Ai fost vreodată în Houston?
Bineînțeles că da.
Da, am petrecut două săptămâni o dată într-o bandă cu lanțuri în Houston.
În luna august, nu mai puțin.
Nu sună a multă distracție.
Este maxilarul ultimului polițist pe care l-am rupt vreodată, pot să-ți spun asta.
Frate.
Charlie o să te caute.
Tipul Hawaiian pare să fie în regulă.
Toată lumea vorbește prietenos.
- Bucură-te de ziua ta! - Mulțumesc.
L-a verificat Tex, și acum el pleacă.
Dacă vine încoace, anunță-mă.
George Spahn mai deține aceasta fermă?
Da, George o deține încă.
- El mai locuiește aici? - Da.
Mai locuiește acolo?
- Da. - E aici acum?
Așa cred.
George v-a dat permisiunea tuturor să stați aici?
Bineînțeles că da.
Și voi aveți grijă de el?
Avem grijă de George.
Îl iubim pe George.
E ceva în neregulă
dacă salut un vechi prieten?
Nu-l poți vedea chiar acum.
De ce nu pot să-l văd acum?
Pentru că trage un pui de somn.
E ora lui de somn.
Cred că mă duc să văd cu ochii mei.
Nu se știe niciodată.
Poate că s-a trezit.
Bătrânul Hawaiian vine încoace.
Bine, dispăreți.
Mă ocup eu de tipul ăsta.
Bine.
Tu ești mama urs?
- Te pot ajuta? - Așa sper.
Sunt un vechi prieten al lui George. M-am gândit să mă opresc și să-l salut.
E foarte frumos din partea ta,
dar ai ales momentul nepotrivit.
George trage un pui de somn acum.
Asta este regretabil.
Da, este.
- Cum te numești? - Cliff Booth.
De unde îl cunoști pe George?
Obișnuiam să filmez westernuri aici, la fermă.
Când l-ai văzut ultima oară pe George?
Aș zice...
cu opt ani în urmă.
Îmi pare rău.
Nu mi-am dat seama că ați fost atât de apropiați.
Când se trezește,
îi voi spune că ai trecut pe aici.
Aș vrea să-l salut rapid acum
dacă tot sunt aici.
Am venit drum lung.
Nu știu când voi ajunge din nou aici.
Am înțeles, dar mi-e teamă că e imposibil.
Imposibil?
De ce este imposibil?
Mie și lui George ne place să ne uităm la TV duminică seara...
la FBI și Bonanza... dar lui George îi e greu
să stea treaz, așa că îl fac să tragă pui de somn
ca să nu am bătăi de cap în timpul meu la TV.
Uite, Red, intru acolo.
Cu ochii mei mă voi uita bine la George.
Și asta...
nu mă oprește.
Bine.
Cum dorești.
E în spate?
Ușa de la capătul coridorului.
Va trebui să-l scuturi ca să se trezească.
I-am tras-o de i-au sărit creierii în dimineața asta.
Ar putea fi obosit.
Dle Opt Ani în Urmă?
George este orb,
așa că va trebui, probabil, să-i spui cine ești.
George, ești treaz?
George?
- George! - Iisuse.
- Bună, George. - Stai puțin.
- Ce se întâmplă? - E totul în regulă.
- Îmi pare rău că te deranjez. - Cine ești?
Sunt Cliff Booth.
M-am oprit să te salut și să văd ce mai faci.
John Wilkes Booth?
Nu, Cliff Booth.
Cine e ăsta?
Am filmat Bounty Law aici, George.
Am fost dublura lui Rick Dalton.
- Cine? - Rick Dalton.
Frații Dalton?
Nu, Rick Dalton.
Cine e ăsta?
A fost vedeta din Bounty Law.
Și tu cine ești?
Am fost dublura lui Rick.
Care Rick?
Nu contează, George.
Am fost colegi în trecut, și am vrut doar
să mă asigur că ești bine.
- Nu fac bine. - Ce s-a întâmplat?
Nu văd nimic.
Ai spune că nu contează?
Omul nu vede nimic, bine?
Știu. Îmi pare rău. Mi s-a spus.
Squeaky m-a trimis la culcare.
Asta ar fi roșcata din față?
Ce dracu e cu tine?
Mai întâi mă trezești,
și acum te preface că nu ți-am spus
că eram naibii orb!
De unde să știu ce culoare are capul
fetei care stă cu mine tot timpul?
E destul de corect, George.
- Nu. Iisuse Hristoase. - Hai, George. În regulă.
Nu toată lumea are nevoie de un cascador.
Nu știu cine ești...
dar m-ai impresionat astăzi.
Ai venit să mă vizitezi.
Acum trebuie să mă întorc la culcare.
Trebuie să mă uit la FBI în seara asta.
Îl urmăresc cu Squeaky.
Ea se supără dacă adorm.
Ce se întâmplă când se supără, George?
Nimic.
Numai că nu-mi place s-o dezamăgesc.
Deci, ai dat tuturor acestor hipioți permisiunea de a fi aici?
Cine dracu ești tu?
Sunt Cliff Booth.
Sunt cascador.
Am lucrat împreună, George.
Și vreau doar să mă asigur că ești bine.
Și că toți acești hipioți nu profită de tine.
- Squeaky? - Da.
Ea mă iubește.
Așa că, suge-o pe asta.
Ai grijă, George.
La naiba.
M-ai făcut de rușine.
Da, îmi pare rău pentru asta.
Cum a mers mica ta discuție cu George?
L-am răpit?
Nu e cuvântul pe care l-aș folosi.
Acum că ai vorbit cu el, crezi că e totul în regulă?
Nu chiar.
A fost o greșeală. Ar trebui să pleci.
Cu mult înaintea ta.
George nu este orb!
Tu ești cel orb!
Tu ai făcut asta?
Știi, asta nu e mașina mea.
E mașina șefului meu.
Și dacă s-ar întâmpla ceva cu mașina șefului meu,
aș avea probleme.
Repar-o.
Du-te dracului.
- Lasă-l în pace! - E o floare!
E o floare, omule.
E doar o floare. El nu știe mai bine.
Doamnelor.
Faceți un pas mai aproape și-i voi scoate dinții afară.
Repar-o.
Cel puțin îmi dai o cârpă să mă șterg mai întâi pe față?
Nu.
Cauciucul mai întâi.
- Sundance. - Da.
Urcă pe cal, du-te și găsește-l pe Tex și pune-l să-și miște fundul aici.
Bine.
Te iubesc.
Tex! Tex!
Tipul ăla Hawaiian de la fermă
a făcut zob fața lui Clem.
Nemerni...
O să preiau locul lui Tex.
Pe aici.
Clem, ești bine?
Cum a mers?
Ce mai zi. La naiba, aproape mi-am pierdut cumpătul.
Vrei să vii și să urmărești FBI?
De ce, m-am gândit că o vom face. Am un pachet de șase beri în spate.
M-am gândit să comandăm o pizză.
În regulă.
Optsprezece mile până la Pendleton, Willard.
Cu puțin noroc, vom fi descărcați
și înapoi la El Toro, înainte să meargă copiii mei la culcare.
Mi-am cumpărat o țigară înmuiată în acid astăzi.
Da?
Vrei să cumperi o țigară înmuiată în acid?
Da.
Dacă o să o înmoi, vreau să o înmoi aici, omule.
Mergi în pădure. Nu în casa mea.
O s-o ascund aici.
- N-o fuma din greșeală. - Da.
Vrei să fumezi puțin, fumează. Dar păstrează-mi și mie puțin.
Nu, nu trebuie s-o înmoi în niciun acid.
Băutura mea nu are nevoie de niciun amic.
Iată-mă. Iată-mă.
Care e problema, caporal?
Ne urmărește un camion, dle.
Poate fi un fermier care se grăbește să ajungă undeva.
Bine.
Mergi cât de repede poți.
Da, domnule.
Asta e PCH?
Da, da. Malibu.
Puerco Canyon, sau așa ceva. Nu știu.
Apar problemele.
Omule. Direct în față.
A fost un salt lin.
Mulțumesc.
Mortul numărul doi.
Îmi place împușcătura aia.
Tipul ăsta e imbecil.
Ăsta e Bobby Hogan. Bun băiat.
Bine, pregătiți-vă pentru marele meu moment FBI.
- Sunt toți morți, iubire. - Bun.
"Michael Murtaugh."
- FBI. - Michael Murtaugh.
Buongiorno, Sergio.
Dă pe canalul 7.
ABC.
FBI.
Urmăresc Nebraska Jim chiar acum.
... Philip Abbott, William Reynolds.
În roluri secundare, James Farentino,
Rick Dalton...
Îți place guma de mestecat?
- Norman Fell. - Puternică.
Episodul din această seară:
Toate străzile sunt tăcute.
Cu excepția cazului în care Rick Dalton are o pușcă nenorocită,
- îți spun eu asta. - Ai dreptate, la naiba.
... noul Ford Cortina.
6 LUNI MAI TÂRZIU.
Vineri, 8 august, 1969.
Arată delicios.
- Mulțumesc. - S-aveți pofta, domnule.
După aceea întâlnire la masa de prânz la Musso & Frank,
Marvin i-a oferi oportunități de muncă lui Rick
în industria italiană de film.
Rick Dalton, sunt Marvin Schwarz. Stai puțin.
Hennessy XO cu gheață.
Da, dle Schwarz.
Două cuvinte.
Nebraska Jim, Sergio Corbucci.
Nebraska ce?
Sergio care?
Sergio Corbucci.
Și cine e ăsta?
Al doilea cel mai bun regizor
de spaghetti westernuri din întreaga lume largă.
Face un western nou. Se numește Nebraska Jim.
Și datorită mie, se gândește la tine.
Ei bine, Rick a primit Nebraska Jim.
Și Rick a făcut un Nebraska Jim destul de convingător,
integrându-se frumos în galeria lui Sergio Corbucci
de pungași antieroi.
La Roma, lui Rick i-au plăcut paparazzi
și tam-tam-ul făcut în legătură cu el
și partenera sa din Nebraska Jim, Daphna Ben-Cobo.
Bine, paparazzos. În regulă. Ușurel.
I-a plăcut mâncarea atât de mult încât în timpul șederii sale,
Rick s-a îngrășat aproape 8 kg.
Dar nu i-a plăcut felul italienilor de a face filme.
De fapt, a crezut că la post-sincronizare,
fiecare actor vorbește pe limba sa,
stilul de filmare gen Turnul din Babel
al filmelor europene, era ridicol.
În timp ce era la Roma, Marvin Rick l-a conectat
la alte trei producții italiene.
Al doilea său western a fost
"Omoară-mă rapid, Ringo, a spus Gringo,"
cu Joseph Cotten
și regizat de Calvin Jackson Padget,
pseudonimul lui Giorgio Ferroni.
Al treilea a fost o coproducție italiano-spaniolă
care l-a asociat cu Telly Savalaș,
intitulat Blood Red, Red Skin,
regizat de Joaquín Romero Marchent
și bazat pe romanul lui Floyd Raye Wilson,
"Singurul indian bun este un indian mort."
Și al patrulea, un agent secret spaghetti,
un remake James Bond, numit Operazione Dyn-O-Mite,
regizat de Antonio Margheriti.
Ultimul făcând sejurul italian al lui Rick de șase luni, destul de profitabil.
deși apartamentul lui roman
a înghițit o mare parte din veniturile sale.
Așa că Rick întors la Hollywood prin intermediul Pan Am,
are patru filme noi la centura sa,
niște bani în buzunar,
și noua lui soție italiană scânteietoare,
starleta Francesca Caps.
Gonind prin aer
spre o nouă viață și un viitor incert,
Rick nu era chiar sigur ce se afla în fața lui.
Mult în spate,
lucrând la Bloody Mary al său fără fund,
Cliff Booth a revenit și el la Los Angeles.
El i-a ținut companie lui Rick
în timpul întregii sale șederi de șase luni în Italia.
Cu toate acestea, pe când cei doi bărbați se întorc acasă,
au ajuns la o înțelegere.
Iată acum.
Cu...
Cu noua soție...
nu mi te mai permit, Cliff.
Știi? Abia îmi pot permite propria mea casă.
Deci, cred că planul este de a vinde casa
și să cumpăr un apartament în Toluca Lake, să pun banii în bancă.
Știi, să trăiesc din ei. Genul ăsta de lucruri.
Din fericire, m-am înscris în sezonul pilot următor.
E un plan bun.
Da. Știi,
până atunci, voi ști dacă am o carieră sau nu,
dacă sunt un bun cetățean din Los Angeles, cum spune Eddie O'Brien,
sau dacă sunt cu un pas mai aproape de a mă întoarce în Missouri.
Deci, când se termină toată această călătorie europeană,
cred că am...
Am ajuns la capătul cărării, Cliff.
Deci, aceste ultime patru filme italiene,
după nouă ani împreună,
vor fi rodeoul final al lui Rick și Cliff.
Cliff habar n-avea ce o să facă.
Singurul lucru pe care cei doi îl știu sigur:
în seara asta, Rick și Cliff vor face
o bună băută de modă veche.
Ambii bărbați știu, că odată ce avionul aterizează în El Segundo,
va fi sfârșitul unei ere pentru amândoi.
Și când ajungi la capătul liniei cu un amic
care este mai mult decât un frate și ceva mai puțin decât o soție,
să te îmbeți împreună
chiar este singura cale de a spune adio.
Iată, scumpo.
- Îți place? - Îmi place.
Unde îl vrei?
Alo?
Suntem Joanna și copilul.
Bună! Vino sus.
Bună!
Scumpo. Ce mai faci?
- Doamne, ești pe cale să pleznești! - Știu!
Știu.
- Și asta e camera copilului. - Doamne, Sharon.
- Este perfectă. - Îți place?
Pantofi mici!
Știu.
Sunt pe cale să explodez.
- Cred că vei fi o mamă minunată. - Mulțumesc.
- Mulțumesc, Gillian. - Pa!
Pa, Brandy!
Sharon avea doi prieteni
care s-au mutat în locuința Cielo Disc
în timp ce Roman era la Londra pregătind următorul său film:
Voytek Frykowski, un vechi prieten al lui Roman din Polonia,
și prietena lui, asistenta socială, Abigail Folger,
moștenitoarea marelui imperiu al cafelei Folger.
În acea noapte, Sharon, cei doi musafiri
și, evident, Jay...
s-au dus cu toții în West Hollywood
la restaurantul mexican El Coyote,
de pe Beverly, pentru cină.
Ce se întâmplă la locul filmelor porno?
Au o premieră.
Filmele porno au premiere?
Da. Sunt distractive.
- Locul ăsta e mereu atât de aglomerat. - Știu.
E o nebunie aici.
Aici e pentru dvs.
- Domnilor. - Mulțumesc.
În timp ce mai aproape de ora 20:30, Rick și Cliff au mers
la cunoscutul restaurant mexican din Vale,
Casa Vega, de pe Ventura.
Bună. Bine ați venit.
Măi să fie, e cobra însuși.
- Doug. Ce se întâmplă? - Rick, ce mai faci?
- Mă bucur să te văd. - Ce-ți face soția?
Doar glumesc. Glumesc.
Brandy a rămas în urmă la casa lui Rick,
păzind-o pe frumoasa femeie italiană adormit în patul ei
așteptând să vină acasă Cliff și Rick...
în timp ce Francesca dormea.
Dar tocmai ai fost plătit pentru ziua
- în care l-ai tuns? - Nu, nu, nu.
Am fost plătit 1.000 de dolari pe zi.
Am fost plătit 1.000 de dolari în ziua în care am ajuns.
- Am fost plătit 1.000 de dolari... - La El Coyote,
margarita și distracția i-a cuprins pe toți, cu excepția lui Sharon.
Sharon se confrunta
cu o notă de melancolie indusă de sarcină.
Nu numai că, s-a raportat mai târziu,
că a fost cea mai caldă noapte a anului,
și a făcut-o să se simtă special gravidă
în toate modurile cele mai rele.
Nu mai vreau să mai petrec. Sunt obosit.
Pentru că a făcut.
Nu, nu e... nu pentru că tocmai a făcut-o.
A avut la fel de mult timp
ca restul regizorilor nenorociți.
Ce a făcut el cu acel timp... asta e ceea ce contează.
La Casa Vega, Rick și Cliff au băut atât de mult încât,
când au plecat, au plecat lăsând Cadillac-ul acolo
și au luat un taxi până acasă.
Cel mai mare regizor de acțiune,
e tipul cel mai subestimat din toate timpurile.
Pe la ora 22, Sharon și prietenii ei
au plecat de la El Coyote și au ajuns la casa ei.
Ai băut cam 19 margarita.
Cei patru au mai stat puțin,
Abigail cântând chiar la pian pentru ei...
... până când s-a întors în camera ei,
a fumat un joint și a citit o carte.
Asta a fost în jur de ora 23.
Cam în același timp,
Voytek s-a întins pe canapea uitându-se la televiziunea americană
și gândindu-se cât de bună era
față de televiziunea poloneză, în timp a fumat un joint mare.
Undeva în jur de ora 23:10,
Sharon s-a schimbat în ținuta ei de casă confortabilă.
Te simți mai bine?
Este drastic mai bine.
Era trecut de 23:45 atunci când
taxiul galben i-a lăsat pe Rick și Cliff
în fața casei.
Mulțumesc. Chiar aici.
Bine. Mulțumesc, amigo.
- Cât îți datorez? - Trei dolari.
Brandy a fost bucuroasă să-i vadă întorși.
- Mulțumesc, frate. - Mulțumesc.
Mai multe margarita.
Pe la miezul nopții,
un Rick Dalton complet beat, a început să facă
un blender de mărgărita congelate.
În regulă.
- Mergem la plimbare. - În același timp,
Cliff atașa lesa
zgărzii unei Brandy încântate.
Știu.
Îmi amintesc de tine.
O țigară înmuiată în acid.
- Ce face asta? - Fumeaz-o. Te droghează.
- Cât costă? - Cincizeci de cenți.
Cincizeci de cenți.
Fata hippie, 50 de cenți.
În noaptea asta e noaptea?
De ce nu?
Și începem.
Prietenul nostru polonez a spus că a fost cea mai caldă zi a anului.
În ciuda faptului că el a spus-o,
de fapt, ar putea fi adevărat.
La naiba.
Al naibii drum privat.
Taxele pe proprietate îți intră în fund.
La naiba.
O adunătură de hipioți afurisiți.
Ce dracu?
Hei, tu!
Da, dobitocule, cu tine vorbesc!
Ce naiba crezi că faci
aducând rahatul ăla zgomotos aici la miezul nopții?
Ăsta-i un drum privat, bine?
Cine ești? Și pe cine cauți?
Pe nimeni, domnule. Ne-am rătăcit și ne învârtim în cerc.
Rahat.
Hipioții dracului, veniți aici
să fumați droguri pe un drum întunecat?
Data viitoare când vrei să încerci asta, repară-ți dracului toba de eșapament.
Uite, ne pare foarte rău că te-am deranjat.
Uite, șefule, locul tău nu e aici.
Acum, ia nenorocirea asta mecanică
și pleacă naibii de pe strada mea!
Dennis Hopper! Mișcă naibii rabla asta!
În regulă. Lasă-mă o clipă să întorc.
Dă cu spatele, fraiere,
dar condu naibii, și condu acum!
Bine. Bine. Nu mai țipa.
Ai răbdare. Plecăm.
La ce dracu te uiți, proastă cu părul ca ghimbirul?
Dacă mai veniți pe aici din nou, o să chem naibii poliția!
Hipioți împuțiți.
Acolo, în casa lui elegantă,
crede că a rezolvat.
Dar ne-a văzut. Este treaz. E în alertă.
Toți sunt treji. Ascultă naibii discuri.
Toată lumea e trează dracului!
Uite!
- Ce a spus Charlie? - A spus:
Mergeți la vechea casă a lui Terry și omorâți pe toată lumea de acolo.
Și l-ai auzit și tu. A spus: Faceți-o magic."
Acum, ori a spus asta,
ori sunt un mincinos.
Mă face vreuna dintre voi mincinos?
Dar tu?
Mă faci mincinos?
Nu, bineînțeles că nu.
- Bun. - Stați.
- Ăla a fost Rick Dalton? - Cine?
Tipul din Bounty Law.
- Cine, Jake Cahill? - Da.
Tipul ăla în halat a fost Jake Cahill.
Stai puțin. Nemernicul de Jake Cahill
tocmai a țipat la mine?
El era mai în vârstă, dar, da, cred că da.
Deci cine e tipul ăsta Rick?
Iisuse Hristoase, Sadie, adună-te.
Rick Dalton a jucat rolul lui Jake Cahill într-un serial cu cowboy
în anii '50, numit Bounty Law.
Du-te dracului, Katie.
Îmi pare rău că nu știu numele
fiecărui fascist de la TV din anii '50.
Nu pot să cred că ticălosul în halat a fost Jake Cahill.
Când eram copil, aveam o cutie de prânz cu Bounty Law.
A fost preferata mea dintre toate cutiile de prânz.
Ascultați asta!
Când am fost în sesiunile noastre de călătorie,
am dezvoltat această idee în capul meu.
Bine, fiți atenți.
Cu toții am crescut uitându-ne la TV, știți ce vreau să spun?
Și dacă ați crescut uitându-vă la TV,
înseamnă că ați crescut uitându-vă la crime.
Fiecare serial de la TV
care nu era I love Lucy, era despre crime.
Deci, ideea mea este...
să ucidem oamenii care ne-au învățat să ucidem.
Adică, unde naiba suntem noi, frate?
Suntem naibii în Hollywood, omule.
Oamenii pe care o întreagă generație a crescut
urmărindu-i omorând, locuiesc aici.
Și ei trăiesc în lux.
Eu zic, dă-i dracului.
Eu zic să le tăiem sculele și să-i facem să le mănânce.
E o idee grozavă, Sadie.
Sunteți gata să omorâți niște porci?
Stați puțin. La naiba.
Scuze, mi-am uitat cuțitul în mașină.
Pot să mă duc...? Pot să mă duc înapoi să-l iau?
- Da, sigur. - Bine.
- Stai puțin. - Ce?
Am încuiat mașina. Vei avea nevoie de chei pentru a intra.
Așa-i. Mulțumesc.
- Bine. Vin imediat. - Bine.
- Grăbește-te. - Da, doar un minuțel.
Curva dracului!
Calmează-te.
E naibii o casă chiar acolo.
Ce facem acum?
Facem ceea ce am venit să facem.
Și când am terminat, ne despărțim și facem autostopul spre casă.
Alte întrebări?
Bine, ucigașe de porci, să omorâm niște porci.
În regulă.
Cuiva îi e foame.
În regulă.
Este timpul mesei.
Brandy, pe canapea.
Și nu te miș...
Frate.
Trenul a plecat din stație.
Proastă idee.
Du-te prin spate acolo, vezi dacă există o intrare prin spate.
În regulă? Du-te.
Fac tot ce pot în circumstanțele date.
Nu vreau să fac asta în seara asta.
Pot să vă ajut?
Rahat.
Câți oameni sunt aici?
Doar unul care doarme în spate acolo.
Du-te și adu-l în camera de zi.
Și dacă spune nu?
Nu accepta un refuz.
Tu ești cea cu cuțitul. Adu-l aici!
Sunteți pe bune, nu?
Sunt la fel de adevărat că o gogoașă, nenorocitule.
Ce dracu?
Mergi în camera de zi.
Ce se întâmplă?
- Du-te! - Bine. Si, si.
Cine dracu e asta?
Nu știu.
Francesca.
Ce...?
Te cunosc.
Va cunosc pe toți trei.
Da. Spahn Ranch.
Spahn Ranch. Da.
Nu-ți știu numele, dar îmi amintesc părul ăla.
Și tu, îmi amintesc mica ta față albă.
Și tu erai pe un căluț.
Da.
Ești...?
Sunt diavolul,
și sunt aici pentru a face treaba diavolului.
Nu, era mai prostesc decât atât. Ceva de genul... Rex.
- Doamne, împușcă-l, Tex! - Tex.
La dracu!
Nemernicule!
Hei, tu.
Cum îndrăznești să vii în casa mea, nenorocito!
Frate.
Ce dracu?
Iisuse Hristoase.
Măiculiță.
Francesca! Francesca, scumpo!
Blocul 10.000, Cielo Drive.
Cam ce oră era când ați confruntat intrusul?
Era pe la miezul nopții.
- Pe la miezul nopții? - Da.
De unde știți că era miezul nopții?
Eram... eram în bucătărie.
Făceam margarita, și...
Am auzit sunetul unui eșapament zgomotos.
M-am uitat la ceas.
Arăta... Ceasul din bucătărie arăta miezul nopții.
Exact ora doisprezece?
Adică, ar fi putut fi 12:05.
- Ceva de genul. - Și nu i-ați văzut din nou
până când v-a atacat femeia în piscină.
Nu, nu.
Deci, ce au făcut acești infractori?
Infractori? Erau hipioți găozari.
Doi dintre ei au intrat pe ușa din față,
și tipul hippie a spus că era diavolul.
Și a spus: Sunt aici să...
fac un rahat diavolesc.
Sau... Asta nu e textual, dar...
- Un rahat diavolesc? - Da, rahat diavolesc.
Și am plecat.
Stați puțin, stați puțin.
La ce spital te duc, Cliff?
Ne întâlnim acolo, da?
Nu vrei să ne întâlnim la spital.
De ce nu te duci să ai grijă de doamna ta.
Tocmai a luat naibii cinci pastile de dormit.
Va dormi până la Ziua lui Columb.
Tipii ăștia vor trebui, probabil, să vină din nou aici
- ca să o trezească. - Hei, n-am să mor.
S-ar putea să șchiopătez, dar nu voi muri.
- Nu mi-a sosit încă vreme, omule. - În regulă.
Așa că n-are rost să aștepți în vreo sală de așteptare.
De ce nu te duci să te întinzi gol lângă acea creatură bună.
Vino să mă vizitezi mâine.
Adu covrigi.
Vrei să faci ceva pentru mine, vezi ce face Brandy.
Ar putea fi zguduită după asta.
- Ar putea dori să doarmă cu tine. - Glumești?
Doarme cu Francesca chiar acum.
S-ar putea să n-o mai iei niciodată înapoi.
- Trebuie să mergem. - Bine, atunci, Cliff.
Ne vedem mâine, atunci.
Ești un prieten bun, Cliff.
Încerc.
Alo?
Sunt Jay Sebring.
Sunt un prieten al familiei Polanskis.
Tu ești Rick Dalton, nu?
Da. Da. Sunt Rick Dalton.
- Locuiesc alături. - Știu.
Am tachinat-o pe Sharon că locuiește alături de Jake Cahill.
Dacă vrea vreodată să pună o recompensă pe Roman,
trebuie doar să meargă alături, nu?
Fără mișto.
Ce dracu s-a întâmplat?
Ciudații ăștia hippie,
au pătruns în casa mea.
Cum adică, au încercat să te jefuiască?
Nu știm ce naiba au vrut.
Urmau să mă jefuiască? Nu știu.
S-au speriat?
Cine știe? Dar au încercat să-mi omoare soția și amicul
- Iisuse Hristoase. Vorbești serios? - Da, vorbesc al naibii de serios.
Amicul meu și câinele său au ucis doi dintre ei, și apoi...
la naiba. Am incendiat-o pe ultima.
- "Incendiat"? - Da.
I-am ars fundul crocant.
- Cum ai făcut asta? - Păi, o crezi sau nu...
am un aruncător de flăcări în magazie.
De la Cei Paisprezece Pumnii ai lui McCluskey.
Da!
Da. Da.
Ăla.
Incă mai funcționează. Slavă Domnului.
E toată lumea e în regulă?
Nenorociții de hippie nu sunt,
asta-i sigur, naibii.
Da. Dar eu sunt bine.
Știi, soția mea e bine.
Suntem doar puțin șocați, asta e tot.
- Doamne, asta e groaznic. - Da.
Jay, dragule, e totul în regulă?
Totul e în regulă acum, scumpo.
Dar niște hipioți au intrat în casa de alături.
Dumnezeule.
E groaznic.
E toată lumea bine?
Vorbesc cu vecinul tău de alături despre asta, chiar acum.
Cu Rick Dalton?
Da, eu sunt.
Salutare, vecine.
E toată lumea în regulă?
Da, Sharon, toată lumea e bine.
Tu ești bine?
Da, sunt. Mulțumesc de întrebare.
Rick, ai vrea să vii în casă
la un pahar, și să-mi cunoști ceilalți prieteni ai mei?
Da, sigur. Mulțumesc.
Ura! Grozav. O să-ți dau drumul.
Vino.
- Mă bucur să te cunosc. - Da.
- Jay Sebring. - Încântat.
- Da. - Încântat, Jay.
Plăcerea e de partea mea.
Se pare că ai avut o noapte dată naibii.
A FOST ODATĂ...
ÎN HOLLYWOOD.
Traducerea și adaptarea: Dorula - SceneFZteam
Sincronizarea: 4You
Bună. Sunt Rick Dalton,
mai bine cunoscut ca vânătorul de recompense Jake Cahill,
vorbind în numele țigărilor Red Apple.
Eu fumez Red Apples. Le fumez de ani de zile.
Dar, de când e compania de tutun Red Apple
în preajmă, din 1862,
îl veți vedea și pe Jake Cahill fumând Red Apple.
Pe vremea lui Jake, Red Apple venea într-o pungă,
și trebuia să și-o ruleze singur.
Dar astăzi, Red Apple vine rulată din fabrică.
Pentru cel mai bun tiraj, cu cea mai bună aromă de tutun,
cu mai puțină arsură pe gât
decât orice altă țigară fără filtru.
Așa ar trebuia să guste o țigară.
Tiraj mai bun, aromă mai multă,
mai puțină arsură pe gât.
Asta-i calea Red Apple.
Deci, căutați acest stand de mărime naturală cu mine, Jake Cahill,
oriunde sunt vândute produsele Red Apple.
Muscați, și simțiți-vă bine.
Muscați dintr-un Măr Roșu.
Spuneți-le că v-a trimis Jake.
Și tăiați.
Țigara asta are gust de rahat.
Și, apropo, cine a ales această fotografie?
Am bărbie dublă. În regulă?
N-a observat nimeni prostia asta?